EN ORIGINAL NETFLIX-SERIE
Akilles...
De ber om at det returneres igjen.
Da kan du gi dem det samme svaret.
De er desperate.
Så sett ord på sorgen min, Odysseus.
Mal bilder av mitt sinne
og si at de ikke får noe lik fra meg.
TOLV DAGER
Vær så snill, frue.
La oss mate ham. Du har ingen melk igjen...
Jeg ville bare ha et barn...
Nå har jeg ham, men grunnen til at jeg ville ha ham er borte.
Kanskje du burde la dem ta barnet en liten stund.
Få litt søvn.
Hvorfor kom du hit?
Hvordan har hun det?
Jeg får henne ikke til å snakke.
Mor...
Vi har sendt budbringere.
Vi får ham tilbake.
Hører du meg?
Kom hit.
Det er ingen vits i å klandre deg selv.
Jeg vil du skal lede hæren.
Hvorfor meg?
Troilus og Deifobos har ikke ditt talent med menn.
De er gode soldater.
Men du kan vinne menns hjerter.
Du vant tross alt Hektors.
En liten advarsel.
Byen må vite hvem du er lojal mot.
Du elsker Helena. Det er greit.
Men fra nå av
kommer byen først.
Fortell meg sannheten.
Sendte du budbringere til grekerne?
Og?
Akilles nekter å returnere liket.
Amasonerne sørger over sine døde.
Det ville vi og.
Om vi hadde hatt et lik å sørge.
Hva er det?
Far vil jeg skal ta over Hektors stilling.
Og du sa ja?
Jeg må.
For broren min.
Hva om de dreper deg og?
Det vil de ikke.
Jeg vil ikke miste deg...
Hei...
Hør her.
Jeg har dødd én gang i den elven.
Jeg er vil ikke gjøre det igjen.
Aleksander, far er forsvunnet.
Du! Du der!
Har du sett kongen?
Beklager, min herre.
Jeg er din general. Fortell meg hvor han er.
Han gav strenge ordre. Ingen skulle følge etter ham.
Åpne portene.
Skal vi dra etter ham?
Nei, la ham gå.
Stopp der.
Kjenner du meg?
Jeg har kommet for å hente min sønns lik.
Jeg er alene.
Ikke kast bort tiden min, gutt.
Sett en kniv i brystet mitt, eller før meg til han som drepte min sønn.
Jeg er en Myrmidoner, sir.
En av Akilles menn.
Da er det lykkedagen min, eller hva?
La oss dra.
Du burde ikke se dette.
Hva heter du?
Kaidas, sir.
Fortell ham at jeg er her, Kaidas.
Gi ham dette.
Akkiles,
kong Priam er her.
Du vet hvorfor jeg kom.
Dra hjem, gamle mann.
Det er ingenting her for deg.
Jeg drar ikke før jeg har ham.
Jeg blir til han innfrir ønsket mitt.
Si det til ham.
Hektor?
Hektor? Er det deg?
Nei, det er meg. Aleksander.
Kom hit.
Kom her.
Ok.
Det gå fint.
Hvor er Priam.
Hvor er han?
Om du ikke drar før det blir lyst,
kan jeg ikke beskytte deg fra det som kan skje.
Jeg sa det til deg...
Jeg drar ikke tilbake alene.
Jeg vil heller dø her med min sønn.
Før ham inn.
Hektor ba om dette. Ved stranden.
Han viste ingen nåde.
Vi vet hva han gjorde.
Moren hans vil begrave ham.
Slik du begravet Patroklus.
Din sønn er ikke verdig en begravelse.
Hvorfor brukte Patroklus din rustning?
Jeg nekter å sloss.
Og grunnen til det er?
Kongen.
Agamemnon tok tyvegodset mitt.
En jente fra Kilikia.
Han tok henne som sin egen, men han hadde ikke gjort noe for henne.
- Så du ble fornærmet? - Ja.
Så...
Hvorfor adlød ikke Patroklus deg?
Patroklus insisterte på at vi skulle gjøre vår plikt.
Forsvare det som var vårt.
Jeg ba ham om å ikke gjøre det og han ville ikke høre på meg.
Ikke alle har din styrke, Akilles.
Det kreves mye stolthet
for å ikke gjøre noe når verden rundt deg raser sammen.
Patroklus var dumdristig.
Han var menneskelig.
Si det.
Hadde jeg vært det, hadde han vel fortsatt vært her?
Det ville min sønn òg.
Fortell meg om ham.
Hva mener du?
- Hektor. - Hva?
Hvordan var han, som barn?
Han var forferdelig. Hva forventer du?
Jeg også.
Moren hans skjemte han bort. Men han vokste opp.
Han ble en bedre mann enn meg.
Hektor og moren hans er
rolige.
Han visste alltid hva som trengtes.
Han...
Han var en bra mann.
Gi ham litt vann.
Moren hans...
Hun vil dø uten liket hans...
Hjelp meg, broder.
Vær så snill.
Hva skjedde?
Du sov.
Hvor er mennene dine?
Ute.
Forbereder din sønns lik på reisen tilbake.
Jeg trenger en sørgeperiode. Ingen kamp.
- Hvor lenge? - Tolv dager.
Det skal du få.
Jeg trenger mat til begravelsen.
Tre fra skogen til kisten hans.
Det skal du få.
Jeg bør dra før det blir for lyst.
Jeg kondolerer.
Åpne portene!
Du nekter å kjempe.
Du satt i teltet ditt som en kvinne.
Og nå, uten å spørre, gir du ham tolv sørgedager?
Han kom til meg alene.
Det var verdig min respekt.
Du burde ha sagt at han var her!
- Da hadde du drept ham. - Nei.
Vi hadde holdt ham mot løsepenger.
Fått tilbake Helena.
Strategi.
Lureri. Svik.
Er det det krig er?
Er det alt vi er?
Nok snakk. Nok!
Nå har han mistet sønnen sin.
Jeg har gitt ham 12 dager,
på min ære!
Vi skal observere det som menn.
Er det forstått?
Bra.
Tolv dager er for lang tid.
De får tid til å forsterke byen.
Forberede et angrep.
Jeg venter ikke på den drittsekken lenger.
Jeg stoler ikke på at grekerne holder sin del av avtalen.
Dere får ikke blande dere inn.
La våpenhvilen skje. Greit?
Det var hun som blandet seg.
Sa at forbannelsen ble brutt.
Aleksanders hjerte stoppet i den elven.
Han døde.
Du avgjør ikke skjebne, Afrodite.
Ingen av oss gjør det.
- Men det er ikke... - Bare
la det være.
Jeg kan ikke se ham.
Jeg kan bare ikke.
Greit.
Jeg skal ordne det.
Er rommene greie?
Jeg er redd det er alt vi har.
Jeg er vant til bakken.
Får ikke sove på fjær.
Kan jeg hjelpe deg?
Vi har ikke nok menn til å vokte muren fra alle sider.
- Jeg lurte på... - Hvor mange trenger du?
Jeg tror 20 kvinner vil være nok.
To skift
så 40 totalt.
Jeg så deg ved graven hennes.
Dere var nære.
Hun døde med ære.
Jeg mistet min elskede.
I hjembyen min.
Krig?
Sykdom.
Før alt dette startet.
Man glemmer at det finnes andre måter å dø på.
Menn og meg.
Det skjer ikke.
Det er en skam.
Du ser ganske bra ut.
Hesion?
Hva er det, Evander?
Jeg så Telemon.
Hva mener du?
Han gjemmer seg i byen.
Han sier han ikke vil sloss.
Det var blod på gulvet hans.
Hvorfor sa du det ikke?
Han ba meg la være.
Det er greit.
Bare si meg hvor han er.
Er dette ham?
Hvor var blodet?
Der.
Åpne den.
Det er stille.
Hvor er alle sammen?
Ved havet. De får litt hvile.
Dette handler ikke om å hvile.
Det er en periode med sørging over de døde.
Vi godtok å observere det.
Men om du ber oss om å sørge,
kan jeg ikke hjelpe deg, Akilles.
Drikke?
Når dette er over
drar du tilbake til Penelope.
Ja...
Hvis hun husker meg.
Agamemnon skal returnere til Klytaimnestra.
Menelaos skal returnere med prisen sin.
Hvor skal jeg dra?
Du finner et sted.
Noen ganger føles det som at jeg ikke hører til her.
- Hvor er han? - I teltet sitt.
Vi skjuler forberedelsene for ham.
Vi har tenkt litt. Vi vil trenge ham når vi blir angrepet.
Han vil heller drepe oss enn å bryte løftet sitt.
Mennene er slitne, Odysseus.
Vi har lite mat.
Dette må bli den siste kampen.
Og vi trenger Akilles.
Hvordan?
Vi finner en løsning.
Vi har en fange. Gresk.
Han sier han er fra Trakia, men Aineias tror ikke på det.
Han hadde liket av en kornarbeider hos seg.
- Hvor er han? - Han er i låven.
Jeg drar dit nå.
Har han sagt noe?
Ikke ennå. Han sier han vil snakke med meg.
Hvorfor deg?
En budbringer fra Menelaos, antar jeg.
La meg bli med.
Du? Hvorfor?
Om han er en av Menelaos menn, kan jeg kjenne ham igjen fra Sparta.
Greit.
Se opp.
Vis ansiktet ditt.
Kjenner du ham?
Nei. Jeg tror ikke det.
Du ville snakke med meg, greker?
Det er ikke mye korn igjen her.
Det ser ut som Troja ikke har lenge igjen.
Mannen du drepte, han jobbet her.
Han fylte disse tønnene.
Hver dag av hans liv, til du avsluttet det.
Hvem er du? Hva gjør du her?
- Jeg heter Telemon. - Det er en løgn.
Det fungerer kanskje med bakerens sønn, men ikke med meg.
Hvis du vil leve
snakk.
Jeg heter Xanthius.
Født i Ithaca.
Odysseus mann.
Hvordan kom du inn i byen?
Jeg smuglet meg selv inn.
Før beleiringen startet.
Hvorfor?
Odysseus tenkte det ville bli nyttig.
Så, dagen du og broren din
dro til Kilikia,
slapp jeg to grekere inn i byen.
Hvem?
Odysseus?
Menelaos?
Akilles?
For å gjøre hva?
For å få informasjon.
Fra hvem?
En venn.
- Hvilken venn? - Var det Pandarus?
Snakk!
Vennen fortalte Akilles om reisen din til Kilika.
Låvevakten så dem sammen.
Så du drepte ham.
Hvem var denne vennen Akilles møtte?
Vi trenger et navn.
Jeg lovte å tjene.
Og jeg bryter ikke løfter.
Jeg tror min lojalitet vil bli belønnet.
- Stilne hestenes bitt. - Ja, sir.
Fortsatt ingenting?
Fortell oss hvem Akilles møtte.
Så kan dette være over.
Snakk og det stopper, greker.
Stopp dette.
Han kan stoppe dette selv.
Helena!
Hva skjedde?
Du bør stanse det.
- Det er ikke menneskelig. - Menneskelig?
Den drittsekken sviktet byen vår.
Han drepte en trojaner med bare hendene.
Det er ikke grunn til å oppføre seg som beist.
Du føler sympati for ham fordi han kommer derfra.
Det stemmer ikke.
Det er en krig vi kjemper, Helena.
Det er på grunn av deg og meg.
Tror du jeg har glemt det?
Jeg tror du må bestemme hvem du er.
En av oss, eller en av dem.
Hei! Du!
Jeg trodde jeg hørte noe i sivet.
Kanskje det ikke er noe.
Vi burde nok være sikre,
Hjelp! Vi ble angrepet!
Hjelp meg!
Her, ta ham.
Hva skjedde?
Et trojanske bakholdsangrep.
To av mennene av sønner av Priam.
Han er en av dine menn, Akkiles.
Dette er en sørgeperiode.
Jeg fikk Praims løfte.
Der ser du hva det betyr.
Er dette sant?
Sant.
Hent rustningen min.
Hva jeg ikke gjør for landet mitt.
I min kones fravær,
på vegne av oss begge,
drikker jeg for vår sønn, Hektor.
- Hektor. - Hektor.
Hans barn vil bære sjelen hans videre med i fremtiden.
Hektor vil leve videre i Astyanax.
For alltid.
- Astyanax. - Astyanax.
Faren min har bedt meg
om å ta min brors plass som leder for hæren.
Jeg aksepterer med stolthet,
som en fra Troja.
En bror.
Og en sønn.
Da jeg først kom hit, visste jeg ikke hvem jeg var.
Hektor lærte meg det.
Noen ganger måtte han slå det i meg.
Men vi lærte å beundre hverandre.
Elske hverandre.
Jeg lover å leve i Hektors navn.
Å strebe etter hans dyd.
Og for å beskytte de han elsket.
- For Hektor! - Hektor!
Du angriper under en sørgeperiode.
Vil du protestere?
Vil du si noe?
Jeg kan gi deg noe å protestere mot.
Når jeg kommer igjen.
Akilles er klar.
Min bror.
For mange år siden, lovte jeg hevne skammen din.
Nå skal jeg det.
Det var dumt.
Bare drep meg.
La meg bli med broren min.
Flykt i kveld, når kampen begynner.
Mennene mine vil ikke stanse deg.
Om det var en forræder,
må det ha vært Pandarus.
Hvorfor sier ikke grekeren det?
Man trenger ikke å beskytte de døde.
Hvis ikke for ham, så hvem?
Uansett hvem det er
så finner vi ut av det.
Jeg vil gjerne skåle på denne sørgedagen.
For kvinnen som forårsaket alt dette.
- Andromakhe... - Det er sant, er det ikke?
Hun lurte Aleksander hit.
Hun forførte ham.
Dette er et måltid for mannen din, Andromakhe.
Hektor hadde ønsket at jeg sa sannheten.
Jeg kjente Pandarus.
Han elsket denne byen. Han hadde aldri forrådt den.
Men han ville ha prøvd å finne ut hvem som gjorde det.
- Det er løgn. - Er det?
Hva om Menelaos visste det?
Hva om han sendte deg dit? For å gi ham et påskudd.
For å ødelegge byen. For å eliminere Troja.
Det stemmer ikke.
Det er nok, Andromakhe.
Finner jeg ut at mannen min døde på grunn av deg...
Stopp henne!
Slipp meg!
Før Helena ut.
Hvorfor meg? Før henne ut!
- Sviker! - Bare få henne ut herfra!
Hvorfor sendte du henne ut av rommet?
Hun mistet mannen sin.
Tror du på det hun sa?
At jeg lurte deg?
- At jeg er Menelaos mann? - Selvfølgelig ikke.
Jeg ble forelsket i deg. Det er det som skjedde!
Denne krigen vil ende.
Ting vil bli som før.
Nei, det vil de ikke.
- De vil ikke bli som før. - Hva?
Jeg kan ikke bli her.
La oss dra sammen.
Vi kunne dratt i kveld.
Hva annet enn hverandre trenger vi?
De vil aldri akseptere meg, Paris.
Om vi ikke drar nå, vil vi aldri gjøre det.
Jeg kan ikke dra.
Hvorfor ikke?
Byen trenger meg.
Jeg trenger deg.
- Betyr ikke det noe? - Selvfølgelig gjør det det.
Men de tok meg inn.
De slet for meg.
Hektor døde for meg.
Jeg har en datter.
Jeg har ikke sett henne på år. Jeg forlot henne for deg.
Ikke for noe annet, Paris.
Jeg heter ikke Paris!
Det er en gjeters navn.
Jeg heter Aleksander.
Navnet jeg ble gitt av familien.
Men jeg valgte ikke å rømme med Aleksander.
Jeg rømte med Paris.
Jeg er ikke ham lenger.
Og Troja er mitt hjem.
Det er ikke mitt.
Et angrep! De kommer!
Det er grekere på vei mot sletten.
Grekerne nærmer seg på sletta.
Hva skjer?
De har brutt våpenhvilen.
Faren min fikk et løfte. Tolv dager!
Ikke dra, Paris. Vær så snill...
Hvor er Priam?
Hvor er den løgneren?
Du skal følge meg.
Tolv dager sa han.
Du kan ikke kjempe mot han! Han vil drepe deg!
- Jeg må dra. - Priam!
Priam! Hvor er du?
Du brøt våpenhvilen.
Du brøt det.
- Løgner! - Det er jeg ikke!
Du drepte en av mine menn i kaldt blod.
Gresk lureri. Ikke vårt.
Nei!
Odysseus hadde ikke gjort det.
Måtte gudene tilgi deg.
Løgner.
- Forræderi. - Vi løy ikke.
Dere grekere brøt våpenhvilen.
Du drepte en av mine menn!
Du forlot aldri byen under våpenhvilen.
Sverg på din brors grav.
Jeg sverger.
Du ble forrådt av dine egne.
Fortell Odysseus...
Det er hans ære.
Dette var alltid en merkelig krig.
Hvor er hun?
Jeg elsket ham, Nestor.
Fortell kongen at det er over.
Vi er ferdige her.
Vi skal vinne denne krigen,
og alt skal bli glemt.
Du er en god mann.
Jeg fortjener ikke deg.
Selvfølgelig gjør du det.
Hør her, Aleksander.
Det var galt av meg å foreslå å dra.
Tilgi meg.
Dette er din by.
Selvfølgelig må du bli.
De vil akseptere deg.
Bare gi det tid.
Det er alt de trenger.
Uansett hva som skjer
vil jeg aldri slutte å elske deg.
Få ham opp på beina.
Snakk.
Fortell meg hvem det var.
Vet prinsen at du er her, min frue?
Måtte gudene tilgi meg.
Jeg visste ikke om du kom.
Dra til grekerne.
Snakk med mannen min.
Si at jeg er villig til å komme tilbake.
Til ham og min datter.
Jeg har én betingelse.
Ingen andre i byen skal bli skadet.
Ikke Aleksander. Ingen.
Si det til ham.
Vent.
Vil de si seg enige?
Vi kom bare for din skyld.
Oversatt av: Lotta Bekken